Indleder sekundær diagnose nu.
- Ingen afvigelser. - Er du sikker?
- Ja. - Tjek igen.
Rodney, der er intet.
Okay, kom her og overvåg målingerne.
Ingen afvigelser.
Opfanger du nogen anomalier?
- Intet. - Er du sikker?
- Rodney. - Okay, gå tilbage.
Gå tilbage, gå tilbage, gå tilbage.
Ved vi, hvad problemet er?
Ja. Porten fungerer ikke.
Det ved vi fra sidste uge, hvor du ødelagde den.
- Jeg ødelagde den ikke. - Den holdt bare op med at virke,
omtrent da du rodede med den.
Jeg rodede ikke med den, jeg kørte et program,
- der skulle øge dens effektivitet. - Flot arbejde.
Jeg har intet at gøre med, at porten ikke fungerer.
Men vi har kunnet udelukke en række årsager
deriblandt mit program,
og jeg er sikker på, vi gør fremskridt,
og at det hele kommer i orden om...
- Hvad var det? - En uidentificeret genstand ramte byen.
- Hvorfor fangede radaren den ikke? - Jeg ved det ikke. Den kom så hurtigt.
Jeg opfanger en svag energiprofil.
- Hvad kan det være? - Lad os finde ud af det.
- Nogen sårede? - Nej, hr.
Godt den ramte biblioteket, ellers kunne nogen være kommet til skade.
Hvad er det?
Det er tydeligvis noget mobilt og uafhængigt.
Måske en drone eller en sonde, tydeligvis ikke Wraith-design.
Måske er den lantiansk.
En satellit på afveje eller noget på vej hjem.
Ja, måske. Den udsender stadig et svagt energifelt.
- Er den farlig? - Nej, den er bare interessant.
- Se lige her. - Den er ødelagt på vej ind i atmosfæren.
Det kan ikke være det.
Det ligner ildkamp. Måske blev den ramt, inden den kom ned.
Og alligevel er den hel.
Det er en rå, lille skiderik.
Oberst, ved vi, hvad det er?
- Det ligner en slags sonde. - Hvem kan have sendt den?
McKay og Zelenka arbejder på det.
Hvem arbejder så med porten?
Den kan vente. Det her er vigtigere.
Med al respekt, hr. Jeg synes, de er lige vigtige.
Er det ikke bedre at lade Zelenka arbejde
med den mystiske genstand
og flytte McKay tilbage til porten?
Der er allerede gået en uge.
Major, ikke at kunne bruge porten er en ulempe.
Muligheden for at nogen har set os er en trussel.
Trusler har førsteprioritet.
Javel, hr.
Det er meningsløst.
Selvom den klarede turen ind i atmosfæren uskadt,
er dens systemer nede. Det er uforståelige aflæsninger.
Med vilje.
Det er ikke med vilje. Bare tom data.
Mit instinkt siger mig, de har
et avanceret camoufleringsprogram for at narre os.
- De er gode, jeg er bedre. - Hvem er "de", Rodney?
Bare gør mig en tjeneste.
Kør dekrypteringen igen.
Gør det nu bare.
Fint.
Vi behøver ikke stå her
og vente på resultatet. Der kan gå timer.
- Skal vi ikke gå tilbage til porten? - Vent lidt.
Det virker. Der er noget. Rør ikke ved noget!
Hov, hvad skete der?
- Hvad gjorde du? - Intet.
- Du skulle ikke røre. - Jeg rørte intet.
- Programmet må være gået ned. - Vi har mistet alle data.
- Hvad så du, Rodney? - Nanit-kode.
Det er replikatorerne.
- Replikatorerne har fundet os. - Er du sikker?
Dronen indeholdt nanit.
Du kan ikke være sikker.
Programmet gik ned, inden vi
fik fat i data igen.
Jeg ved, hvad jeg så.
Der var nanitkode et øjeblik, før systemet døde.
- Jeg så intet. - Du kiggede ikke!
Vores computere modtog samme data, Rodney.
Jeg ville have set det.
Men det gjorde du ikke, for ellers havde vi ikke denne...
Igen!
- Oberst Sheppard, Major Lorne her. - Sig frem, Major.
En eksplosion i McKays laboratorium.
Du må hellere komme herned.
Hvad i...
Hvad er der sket?
Enten er din sandwich eksploderet,
eller også var den mystiske drone programmeret til at selvdestruere.
Vi må have sat det i gang, da vi kørte analyserne.
Undskyld, Dok.
Du var der i det mindste ikke, da den sprang.
Sikke et held.
Der er noget galt.
Diagnoseprogrammet skulle ikke gå ned.
Det var fint i stand til at håndtere alle data fra sonden.
Før jeg får den startet igen, hvad sker der så?
Sonden eksploderer.
Hvad taler du om?
Jeg ved det ikke. Det føles, som om nogen eller noget
gør alt for at spænde ben for mig.
Jeg ved, hvordan det lyder. Gør mig en tjeneste.
Hold øjnene åbne, okay?
Tror du, han forestiller sig det?
Måske har han brug for ferie.
Du er nok ikke enig, hvad?
Jeg ved det ikke. Folk har bare opført sig anderledes.
- Anderledes? - Jeg kan ikke sætte fingeren på det.
De har ikke været sig selv.
Teyla har også lagt mærke til det.
Alle er måske ved at få lidt kuller
af indespærringen, du ved,
opfører sig lidt underligt, bliver lidt paranoide.
Jeg er ikke paranoid.
Folk har opført sig mærkeligt på det seneste.
Dine argumenter er slagkraftige.
Du skal nok sys.
Her.
Undskyld.
Hvad er der sket?
Ronon besluttede at banke lidt fornuft ind i mig.
Lad mig se.
Du er i orden.
Ingen sting?
Nej. End ikke et plaster.
Der er ikke noget.
Jeg bløder jo.
Ikke fra noget sår i hovedet. Det var nok Ronons blod.
Nej. Han slog mig. Jeg blødte.
- Scan mig. - En scanning?
Hvis McKay har ret i, at der var naniter,
er det muligt, jeg er blevet inficeret.
Okay. Lig stille.
Ingen naniter. Du er i orden.
- Tag en blodprøve. - John, hvis du var inficeret...
Glem naniterne.
Sådan noget her er sket for mig før.
Jeg blev smittet med en retrovirus, og jeg kom mig med det samme.
Det er nok ikke tilfældet nu,
- eftersom du ikke er blevet udsat for... - Måske er det et tilbagefald.
- Jeg tvivler på... - Tag nu bare en blodprøve!
Okay.
Jeg troede, problemet var løst. Jeg ødelagde dronen.
Og gjorde dem mistænksomme.
Hvad foreslår du, vi gør?
De er stadig langt fra at opdage sandheden.
Nu må vi bare være forsigtige.
Oberst, jeg har fået dine prøveresultater.
Jeg er glad for at kunne meddele, at du er 100% rask.
Der er ingen tegn på den retrovirus.
Hvad er der galt? Jeg troede, du ville blive glad.
Den siger kun, mit blod er rent og forklarer ikke det magiske sår.
Måske giver det ikke mening, fordi du nægter at indse
den eneste mulige grund.
Du tog fejl.
Ronon blødte ikke. Jeg har tjekket det.
Måske var blodet allerede på håndklædet,
og så kom du til at smøre det ud i panden.
Ronon så såret.
Det var ham, der sagde, jeg skulle sys.
Måske tog han også fejl.
Okay, jeg undersøger blodet igen,
og hvis jeg stadig ikke finder noget, laver vi en fuld helbredsundersøgelse.
- Hej. - Hej.
Hvad laver I alle sammen her? Hvad sker der?
Jeg kommer straks tilbage.
Jeg har glemt at slukke ovnen.
Vent! Hvad laver du?
- Det gør måske lidt ondt. - Hov, vent, vent, vent!
- Hvad har I gang i? - Her.
Jeg skal bruge mere end det. Noget desinficerende...
Hold kæft, og vent et øjeblik.
Okay. Lad os se.
Den er væk.
- Umuligt. Hvordan... - Det er lige den reaktion, vi håbede på.
Hvis det er nogen trøst, er vi alle blevet udsat for den samme prøve.
Prøve? Hvilken prøve? Hvad pokker sker der?
Det er det, vi vil finde ud af.
Du er ikke den eneste, der har set underlig opførsel
hos mange af basens folk.
De har været indesluttede, endda hemmelighedsfulde.
Ja.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle tro.
Først ville jeg afvise Zelenkas bommert
som ren inkompetence,
men jo mere jeg tænkte over det,
des mindre gav det mening, selv for ham.
Nej, nej, det var ikke noget uheld.
Han smadrede systemet med vilje.
Det, der skete med dronen, er vel heller ikke noget uheld.
Hvad har det at gøre med mine superhelende evner?
I går slog Ronon mig i hovedet.
Ved et uheld. Sådan da.
Jeg fik et sår. Jeg bad Keller se på det.
Da jeg kom derhen, var jeg lægt.
Sidste gang, det skete, var det retroviruset.
Det troede jeg, det var, så hun tog blodprøver.
- Og? - Hun sagde, der ikke var noget.
- Tror du, hun lyver? - Det er vi nødt til at finde ud af.
Jeg har adgang til sygeafdelingens database herfra.
Ja.
Okay. Jeg er inde.
Nu...
Og...
- Hvad? - Der er ikke registret nogen blodprøve.
Hun har ikke registreret resultatet.
Hun foretog også en fuld kropsscanning.
- Der står intet om det. - Det er umuligt.
Scanneren er tilsluttet direkte til computeren.
Resultaterne registreres automatisk.
- Men de kan slettes. - Vi må lave vores egne prøver.
Indtil vi ved, hvad der sker,
kan vi ikke stole på nogen uden for dette rum.
Vi må ind på sygeafdelingen, uden at nogen ser det.
Jeg har en ide.
Hvordan går det, Rodney?
Jeg er i livstegns-detektoren, der er et problem.
Hvilket problem?
Jeg er ikke sikker. Vent et øjeblik.
- Det ser fint ud. - Godt. Tak for det.
Er sygeafdelingen tom?
Vent lige.
Rodney!
Mærkeligt. Jeg kan ikke se et livesignal.
Det er, som om den gentager sig.
Lav den.
Så er den der.
- Hvad pokker? - Nu har du ødelagt den.
Nej, den virker fint.
Er sygeafdelingen tom?
Ja, sygeafdelingen, gangene, tårnene.
Lfølge det her er vi de eneste på basen.
Hvordan er det muligt?
Det er det nok ikke, men lige nu ser jeg fire tegn på liv.
Lad os komme videre.
Vi har et problem.
Okay. Lad os gøre det hurtigt.
Der er noget.
Det er et andet tegn på liv. I udkanten af byen.
Lad os undersøge det. Kom.
- Måske skulle vi... - Kom så!
John.
Hvad pokker?
Naniter.
Der skulle være et rum her.
Der er et rum her.
Vent.
Elizabeth.
Rolig, rolig.
Hvordan kom du herhen?
- Det ved jeg ikke. - Det kan jeg svare på.
Det er her, vi lavede hende.
Det er her, vi lavede jer alle sammen.
Det forklarer, hvorfor vi heles så hurtigt.
Vi bliver sårede, og naniterne sørger for at reparere.
- Vi må hellere sige det til de andre. - Ja.
Det bliver ikke nødvendigt.
Hvad pokker sker der?
Jeg beklager, Oberst. Du kommer med os.
Det tror jeg ikke.
Det gør det ikke bedre.
Jeg advarer dig, Major. Tilbage.
Gør det bare. Skyd.
Kan du se?
- I er replikatorer. - Det er rigtigt.
Indtil du begyndte at lave ændringer i vores basekode,
var det os forbudt at tage form af et levende menneske,
men nu kan vi tage den form, vi vil.
I kan ikke have udskiftet alle på basen. Det er umuligt.
Kun fordi du tror, det er det rigtige Atlantis,
og at du er den rigtige Dr. McKay.
Så vi er altså også replikatorer?
Nej.
I er kød og blod.
Normale mennesker på alle måder, men I er fremstillet
helt igennem af naniter,
hvoraf nogle forbliver i jeres system og laver reparationer.
Den køber jeg ikke.
Alt, hvad du er, tanker, minder,
alt er fra den rigtige John Sheppard og hans gruppe,
da deres sind blev sonderet for over et år siden.
Nu ved jeg, du lyver, for for et år siden,
var Carson Becket cheflæge, ikke Dr. Keller.
Hun var end ikke ankommet.
Scenariet blev opdateret med informationer
fra det sidste medlem af din ekspedition, der blev fanget af replikatorerne.
Elizabeth Weir.
- Er du sikker? - Ja. Jeg må se det selv.
- Åh, gud. - Okay, vi er alle inficeret med naniter.
Ikke inficeret med. Lavet af.
- Jeg tror ikke på det. - Svært at tro.
Jeg har svært ved at fatte det,
- men det forklarer en del ting. - Som for eksempel?
Som hvorfor porten ikke fungerer.
Hvis intet af det her er ægte og bare er et eksperiment,
så er porten heller ikke ægte.
Hvis det ikke er det ægte Atlantis, ville du have opdaget det.
- Stjernerne... - Det har hele tiden
været overskyet.
Det er gået over en uge.
Hvornår har I sidst set stjerner?
Dr. Weir.
Det er det navn, I gav mig.
Det giver ingen mening at kalde dig andet.
Du er præcis som hende på enhver måde.
Bortset fra at jeg ikke er hende.
Nej.
Den rigtige Elizabeth Weir blev dræbt for flere måneder siden.
Dele af hendes hjerne blev erstattet af naniter.
Det skete for at redde hendes liv, men det gjorde hende farlig.
Når hun forbandt sig med andre replikatorer,
udøvede hendes menneskelige del en usund indflydelse.
Sådan så Oberoth det i det mindste.
Men du er ikke enig?
Hvorfor tror du, vi har gjort alt dette?
Vi er interesserede i jeres menneskelighed,
fordi alteranerne skabte os med en skæbnesvanger fejl.
I kan ikke stige op.
Det er det, I er ude efter, ikke?
Det er meget for alle at overskue,
men vi må bare acceptere det og flytte vores fokus.
- Fokusere på hvad? - At komme væk herfra.
Hvorhen? Til Atlantis og fortsætte vores liv?
Nå nej, det er ikke vores liv.
- Siger de. - Der er ikke grund til ikke at tro det.
Det er rigtigt. Vi er ikke, hvem vi troede.
Jeg er måske ikke originalen,
men det bliver svært at overbevise mig om,
at jeg ikke er ret tæt på.
Vores rødder gør os ikke mindre menneskelige, ikke fysisk,
og slet ikke mentalt, ikke så længe vi tænker selv.
I mit hjerte er der ingen tvivl. Vi må tilbage til Atlantis.
Okay.
Vi tager tilbage og tager det derfra.
Godt. Vi er enige. Vi skal væk herfra.
Nu skal vi bare finde ud af hvordan.
Du er med i Niams gruppe.
Mange blev reprogrammeret,
men nogle af os holdt os skjult.
Og ved at undersøge os, tror I, at I opdager den skjulte ingrediens?
I er fuldt ud menneskelige.
I har de samme sind som før,
de samme tanker, de samme følelser.
Og I har noget, som vi aldrig har kunnet opnå.
Noget, som fra første færd adskilte jeres art
og gjorde jer til noget særligt i vores skaberes øjne.
I kalder det en sjæl.
Det er den hemmelige ingrediens, du talte om,
nøglen til opstigelse.
Det kan I ikke lære ved blot at undersøge os.
Hvorfor ikke?
Den menneskelige hjerne er kun en elektrokemisk maskine.
Biologisk skabt, men ikke desto mindre en maskine.
- Alt er kvantificerbart. - Nu lyder du som Oberoth.
De andre har opgivet opstigningen.
De ødelægger menneskelige befolkninger i hele galaksen
som et taktisk redskab i krigen mod wraitherne.
De er gennemtæret af had og hævnlyst.
Vi mener, der er en anden vej.
Hvorfor fortæller du mig det?
Du har et åbent sind,
og det er vigtigt, at vi måler dine reaktioner.
Hvorfor det?
Så vi kan undgå samme fejltagelse næste gang.
De vil slette vores hukommelse og starte igen på en ny planet.
Sonden blev sendt af Oberoth og de andre replikatorer.
Vores venner forsøgte at stoppe den, men de skadede den kun lidt.
Var den ikke smadret ind her,
kunne det have varet længe.
Det vigtige er, at vores position er kompromitteret.
Når først de andre replikatorer finder byen, ødelægger de den.
Ja, og os.
Er det værre end at få slettet sin hukommelse
og starte det hele igen?
Vi må finde en vej ud.
Jeg er ked af, det er kommet så vidt.
Hør her. I har undersøgt vores sind.
I ved alt om os,
så I burde vide, vi aldrig accepterer det.
Lige meget hvor mange gange I sletter,
- skal vi nok klare det. - Hun har ret.
Vi er genetisk kodede til at være stædige og irriterende.
I vil forstå, hvad det vil sige at være menneske, ikke?
I vil vide, hvilke kvaliteter der fører til opstigning?
Start med medfølelse.
Jeg forstår.
Under andre omstændigheder havde jeg måske været enig.
Desværre er det for sent.
Hvad taler du om?
De andre replikatorer har fundet os.
De knækkede ikke vores mentale forsvar
og førte os tilbage i kollektivet, så nu vil de ødelægge os.
- I må rejse skjoldet. - Det kan vi ikke.
Dit værk kræver for meget strøm,
og vi kan ikke få nulpunktsmoduler
uden at tiltrække for meget opmærksomhed.
Lad os komme ud.
Dine replikatorervenner går efter menneskelige verdener.
De dræber tusindvis af uskyldige.
Mener I, at I vil følge i jeres skaberes fodspor,
må I lade os gå, så vi kan stoppe det her.
Oberoth er for magtfuld.
Hvis byen falder, og vi falder med den,
er det intet mere end en spildt mulighed,
et forfejlet eksperiment.
I ved, hvordan det føles.
Sådan så alteranerne os.
Forfejlede eksperimenter.
Nu kan I bevise, de tog fejl.
Vi beder bare om en chance
for at gøre en forskel.
- Tag den. - Hvad er det?
Det er kernedrevet til et skibs sporingssystem.
Med det kan man finde placering og bevægelse
for ethvert af Oberoths Aurora-klasse skibe i galaksen.
Tag den med til Atlantis. Det er den bedste chance for at stoppe Oberoth.
Gå op og tag en jumper.
Kom med os!
Det kan jeg ikke. Oberoth kan måske spore mig.
Jeg er kun en belastning.
Af sted!
Det var det.
Byen er væk.
Hvad så nu?
Vi har sløret os.
Vi behøver bare at følge skibet ud i atmosfæren,
få et lift, inden det forsvinder ud i hyperrummet.
- Et lift? - Ja.
Se her.
Genindkobler fremdriftsmotorer.
Okay.
Det gik let.
- Klarer du den? - Ja, alt taget i betragtning.
Ikke dårligt for en død kvinde.
Alt skal nok blive godt igen.
Vi er nok på vej til replikatorernes hjem.
Når vi når frem, kan vi finde et skib med hyperdrive.
Og tage hvorhen?
Vi kan jo ikke flyve lige tilbage til Atlantis.
De ville nok dræbe os, inden vi kunne nå at forklare,
men måske New Athos.
Vi kan kontakte dem, når vi kommer frem.
Og hvad så?
Hvordan tror du, den rigtige Sheppard reagerer, når han ser dig?
Hvordan ville du reagere?
Jeg er på en måde heldig.
Jeg ved i det mindste, jeg er den eneste Elizabeth Weir.
Du havde ret.
Det er replikatorernes hjemplanet. De har vist haft travlt.
Hvad mener du?
Kan I huske, de værfter, vi ødelagde. Det er et af dem.
De har genopbygget det.
- Og mere til. - Godt.
Så burde vi kunne finde et skib, de ikke vil savne.
Det er et program lavet til at øge effektiviteten.
Porten vil være offline i en til to timer.
- Venter vi nogen? - Nej, hr.
Men det er Major Jordan, der rapporterer fra M34-227.
- Har du video? - Ja, hr.
Hvordan er situationen, Major?
Der er en her, der gerne vil tale med dig.
Elizabeth.
Hej, John.
Elizabeth! Hvad er der sket med dig? Hvordan slap du væk?
Jeg er ikke Elizabeth. Ikke den Elizabeth, du kendte.
Jeg har alle hendes minder og alle hendes tanker,
alt hvad der gør hende til mig.
Men jeg er en kopi.
Jeg blev skabt af en fraktion af replikatorerne
for at opnå opstigning.
Du ligner og lyder som hende.
Jeg beklager, Rodney, men det er sandt.
Det lykkedes gruppen at isolere sig fra de andre
for at fortsætte undersøgelserne hemmeligt,
men de blev til sidst opdaget og tilintetgjort.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Det er meget...
Mærkeligt?
Ja, jeg ved det.
Men vi må mødes.
Vi har noget information, du kan bruge mod replikatorerne.
Vi?
En præsentation er vel ikke nødvendig.
Flot. Sidst jeg så mig selv i ansigtet,
gav jeg mig selv klø.
Smart jakke.
Ja, den er ny.
Vi har fået nye udgaver af uniformerne. De gamle plejede at...
- Klumpe under armene. - Klumpe under armene.
Ja.
Du sagde, du havde noget til os.
Ja. McKay.
- Nej. Min McKay? - Åh, ja. Rigtigt.
Hvad er det?
Det er kernedrevet til et skibs sporingssystem.
Når det kører, kan man spore
alle Aurora-klasses replikator-skibe i hele Pegasus-galaksen.
Det er ikke meget, men en start.
Det er kæmpestort. Vi må i gang med det...
- Modifikationsprogram. - Modifikationsprogram.
Rekonfigurer sekvensen...
Kør den i alteranernes radio, så informationen...
Automatisk adapteres og udlæses.
Udlæses? Er det et ord?
- Selvfølgelig. - Vi kan ikke begge tage fejl.
Vi må i gang nu.
Vent. Ikke så hurtigt. Hvor vil I gøre det?
Vi er for stor en sikkerhedsrisiko til Atlantis.
Han har... Jeg har ret.
I to må finde en anden måde at gøre det på.
Intet problem. Jeg tager til Atlantis og henter alt.
- Vi kan gøre det hele her. - Ja, flot.
Endelig en jeg kan stole 100% på. Du aner ikke,
hvor meget jeg ser frem til det.
Det er kun begyndelsen.
Mennesket skal få nytte af en af de største
levende videnskabelige hjerner, gange to.
- Kan du forestille dig det? - Jeg prøver at undgå det.
Vi sætter pris på det, men vi kom faktisk af en anden grund.
Du var med replikatorerne.
Hvad ved du om Elizabeth?
Og vil du hjælpe os med at få hende tilbage?
Tror du, den anden Keller talte sandt?
Jeg ved ikke, hvorfor hun skulle lyve.
Det er bare mærkeligt.
Jeg har ikke set dig længe, og fem minutter senere opdager jeg...
At jeg er død.
Ja.
Bare rolig. Da jeg opdagede sandheden,
vidste jeg, det ikke blev som før.
Ikke for mig, ikke for nogen af os.
- Jeg kan ikke lide det. - Ja. Det er mærkeligt.
Jeg ved, jeg er mig, så hvem er han?
- Han er også dig. - Nej, der er kun en mig.
- Åbenbart ikke. - Så er han bare en kopi.
Selvom han ikke er den rigtige,
er han lige så meget Ronon Dex, som du er.
Jeg kan ikke lide det.
Jeg troede det ikke, før vi kom hertil.
Jeg ved det.
Jeg håbede også.
Jeg troede, replikatorerne havde fanget os
og indsat naniter, og at de løj for os,
så vi ikke ville tage tilbage.
Det virkede. Jeg skal ikke tilbage med dem.
- Ronon. - Hvad? Jeg har klaret mig alene før.
Sådan husker jeg det i hvert fald.
Og nu har jeg de naniter, der heler mig.
Du er ikke uovervindelig. Naniterne har sine begrænsninger.
Jeg tager chancen.
Jeg forstår din vrede og skuffelse,
men det gør ingen forskel, hvem der kom først.
- Du er lige så meget Ronon som ham. - Ja?
Hvorfor lever han så mit liv,
mens jeg behandles som en outsider?
Vores forhold er forskellige.
De skal altså føle sig dårligt tilpas,
så de helst så, vi ikke var der.
Med vores rødder ser de os som en mulig trussel.
Kan man bebrejde dem det?
Det kan man vel ikke.
Jeg ville nok gøre det samme.
Men det ændrer ikke...
- Vi tager tilbage til lejren. - Vi finder Sheppard og Weir.
Det er ikke, fordi det ikke er sket før.
Den anden Elizabeth blev udsat for de små nanit-ting,
og vi fik dem på en eller anden måde stoppet.
Måske kan vi gøre det samme for jer.
Så vi ikke udgør en sikkerhedsrisiko.
I kan være en del af besætningen.
Det bliver bare anderledes.
Det er ikke det, der er problemet.
Det, der virkelig generer mig,
er, at du og de andre altid vil se mig som mindre end,
hvad jeg virkelig er.
- Det er ikke rigtigt. - Selvfølgelig er det det.
Jeg bebrejder jer det ikke.
Kan du høre noget?
Oberst Sheppard, her er Teyla. Kom ind.
Kom bare, Teyla. Hvad er der galt?
Replikatorerne er her.
De har sporet skibet.
John, kan du høre mig?
Ja, jeg hørte dig.
Vores skib må have haft en skjult underrumstransponder.
Okay, løb.
Hvad var det?
- Denne vej! Kom nu! - Ronon, vent!
- Hvor er McKay? - Han er stadig i lejren.
Rodney, Sheppard her. Du skal hurtigt tilbage til porten.
Oberst, Major Jordan her. Porten kan vi ikke komme til.
Gentager, porten kan vi ikke komme til.
Der er et replikatorskib parat til at slå os ud,
så snart vi viser os.
Alle skal tilbage til jumperen. Hørte du det, Rodney?
Ja, jeg hørte dig. Vi er på vej.
John, de holder vagt ved porten.
Vi sidder i saksen. Hvis vi rører en busk, selv når vi er sløret,
kan de se vores position og skyde os ned.
Vi har brug for en afledning.
- Hvad er der sket? - Det er replikatorerne. Kom.
Vi har en bedre chance på den måde.
Du skal ikke gøre det, fordi du føler dig mindre...
Menneskelig?
Vi har forsøgt at overbevise os selv om,
at vi var som jer.
Nu får vi chancen for at bevise det.
Okay. Lad os komme af sted.
Ja, vi narrede jer.
Men hav det ikke skidt.
Vi troede næsten på det selv.
Sluk den!
Der kommer ikke andre.
Skal vi tage en pause?
Du først.
Rodney, du har arbejdet i fem timer.
- Du har brug for en pause. - Ja, når jeg er færdig.
- Jeg ved, hvad du prøver på. - Ja? Hvad prøver jeg?
Drukne dig i arbejde, så du ikke skal tænke på Elizabeth.
Det er kun en midlertidig løsning.
Det er en af goderne ved jobbet.
Sker noget forfærdeligt, har man ikke tid,
for man har for travlt med at forhindre den næste forfærdelige ting.
Havde det ikke været for replikatorerne
og deres plan om at tilintetgøre alle mennesker i galaksen,
ville jeg have været ilde tilredt nu.
Nej, det er Carson om igen, og jeg er ikke klar til det.
Ikke endnu.
Du er ikke den eneste, der savner ham, Rodney.
- Du vil vel ikke tale om det. - Senere, ikke nu.
Okay.
- Har du brug for noget? - Nej.
Radek.
Tak.
Selv tak, Rodney.
- Hvordan går det? - Det går okay.
- Skal vi ikke slutte for i aften? - Nej. Jeg vil gøre det her færdigt.
Og dig? Er det ikke over din sengetid?
Jeg godkender fjernelsen af hendes personlige ejendele i morgen,
alt skal sendes tilbage til Jorden.
Jeg ville have gjort det tidligere, men jeg troede, vi ville...
Få hende tilbage.
Ja.
Også mig.
Sig til, når den virker.
Det skal jeg nok.
Vent!
Hvis det virker, kan vi spore alle Aurora-klasse replikatorskibe
live i galaksen.
Det er ikke så dårligt. Wraitherne har virkelig haft sine tab.
På den anden side sagde min kopi, at de byggede flere.
Mange flere.
Pokkers også.